Kellene talán egymást minősítgetnünk?
Merthogy szerintem nem, - neked egyébként is elég a tükőrbe nézned ahhoz, hogy teljes letargiába süppedj, - most még én is cseszegesselek?
Kizárt, - egyébként is tagja vagyok az Árvácska Egyesületnek...
Egyébként természetesen igazad van, 1956 óta minden politikai mozgás szülőatyja a mi kissé elvetélt felkelésünk volt.
Emiatt tört ki a vietnami háború, ez az oka, hogy sor került Irak megszállására, valamint Pongrátz Gergely ejtette teherbe Gorbacsov mamáját, - szerintem is...
Én ugyan nemigen kedvelem Pozsgayt, mégis azt gondolom, hogy az események első napjaira tán a népfelkelés szó illik, a maradék tiz napra meg a zűrzavaros elképzelések, törekvések, a terror és a csőcselék randalírozása nyomta rá a bélyegét.
A forradalom előrevivő tömegmegmozdulás, itten meg a második - harmadik naptól kezdődően leginkább retrográg törekvések kerültek előtérbe, - voltak, akik Horthyhoz, voltak akik Szálasihoz, voltak, akik az 1800-as vekhez akartak visszatérni, - a nép meg csak lesett, mint a levelibéka az ágon, - a gyári melós - kissé naív módon - leginkább munkásönigazgatást akart, meg semlegességről álmodozott.
Közben a börtönből szabadult köztörvényesek fosztogattak, gyilkolásztak, Wittner Marika meg házról-házra járva komcsikat gyüjtött, ahelyett, hogy a kisgyerekét pelenkázta volna.
Gyönyörű, tiszta forradalom volt, mint a mesében.
Mese is...
Kádárt meg hiába mocskolod, - nem te fogsz ítélni felette, hanem a történelem, - a nép meg akkor is jó szívvel fog emlékezni rá, amikor már azt sem tudja senki, hogy ki a fene is volt Antall, Horn, Orbán vagy Torgyán József...
:O)))