konyvmuves
2007.02.10
|
|
0 0
1148
|
Az idő fogságában
Csorba remény vesz körül nemsokára, Kihült a fény, már nem tulajdonom A gazdag nyár ezernyi tarkasága, Mi illatokkal hív a dombokon –
Mit keres aratni érett asszonyok között Az öregecske, sóvár, téli hold - Méz gyümölcsöt kérve és kecskecsöcsöt, Ha csókot lopni éjjel nem tudott?
Még egy napig - az izzó szív kitárva, Távoli ég felé visz egy vonat - Suhogva ömlik könny az őszi tájra, Megyek, már vár a végső áldozat.
Ezüst világ, talán a senki földje Várja lelkem, jövök, szemlesütve…
|
|