SzU, mint Mo. támogatója/szövetségese.
1. Amennyire én tudom, mindig akkor jött ajánlatokkal, mikor épp összeomlani készült. 1919, 1941. Komolyan vehető az ilyen? Feltételesen, esetleg.
És ha igen: Ki fogadott volna rájuk? Én nem. Persze totálisan legyőzni is nehéz őket, ez Napóleon óta igaznak tűnik, de visszaszorítani lehet.
2. "A hála nem politikai kategória". TALÁN léteznek olyan szövetségek, amiket ez tart össze (britek az arab világban - esetleg), meg az, hogy régen betartották a diplomáciában tett ígéreteiket, de ez nem tekinthető jellemzőnek.
(Érdekes volna megvitatni)
Hogy egy 1848-49 utáni mondást idézzek: "A nemzetiségek azt kapták jutalomból, amit a magyarok büntetésből" (Olmützi Alkotmány, ha jól tudom)
3. Az szovjet-orosz rendszerről szóló "speciális ismeretek"
Továbbá orosz barátainkról közmondásos volt, hogy az
erőt respektálják, a gyengeséget megvetik (értsd kihasználják). A bolsevikokra biztosan.
Ezenkívül a Horthy rendszer vezetői, propagandistái, stb. nem tudom, mennyire hitték el, amit terjesztettek a SzU-ról
(általános lustaság és erkölcstelenség, az ember nem érték, a kultúra megsemmisül, meg a széles értelemben vett uralkodó- ÉS középosztály, gazdagabb parasztok, kollektivizálás, stb, valami ilyesmi) ,
DE nagyjából minden bejött. Aki a szovjettel szövetkezik, aláírja a
saját ítéletét , és nem csak, mint uralkodó osztályét. És ezt ők tudták, vagy vak tyúk alapon ráhibáztak
4. Úgy tartom, hogy a szó elszáll (ideológia, célok dolgában nemigen mérvadó mit mond az adott rendszer), ha a 'gazdasági-társadalmi körülmények' más lépést tesznek lehetővé/szükségessé. DE - a Mein Kampfhoz hasonlóan, bár azt nem olvastam - a bolsevikok alkalmazták a saját maguk által előrejelzett módszereket. Az eredményt (hogy volt-e, lehet-e, jó-e) máig vitatják /más topicokban/, bár a pártolók (és érveik) száma kisebbség.
Megkockáztatom, hogy a náci /német/ párt sem ment volna ilyen messzire (mert a gyárosok, meg a tábornokok valamennyire korlátozzák) - valamennyire hagyták ott működni, ami működik. Ill. ez lett volna (még jobban) a német győzelem egyik feltétele (szükséges, bár nem elégséges).