Feynman azzal nyitja az elektromágnesességet, hogy szavakban felírja a Maxwell-egyenleteket.
(Pszeudo képletként.)
És azt állítja, hogy ebben a négy egyenletben a teljes elektrodinamika benne van.
(Az más kérdés, hogy később áttér a potenciálokra, mert azzal könyebb számolni.)
Azt állítja, hogy ebben a négy egyenletben a teljes elektrodinamika benne van.
Frászt!
A mozgási indukció nincs benne. A mágneses mezőben mozgó töltésre ható erő egyik része nincs benne.
Mert az a mező transzformációs szabályból következik.
(Einstein ebből hozta ki a transzformációs szabályt.)
Alapos okkal feltételezem, hogy a mágnesességet nem az okozza, hogy a mozgás következtében a töltések sűrűsége megváltozik. Hanem az elektromos mező a mozgó elektronok vonatkoztatási rendszerében nyugszik, amit Lorentz szerint ha áttranszformálunk a vezeték frémjébe, megjelenik a mágneses mező.
Amiatt örvényes, mert a vezetéket körbe lehet járni.
Nézzünk egy hasonlatot:
Feynman vesz egy áramjárta végtelen kiterjedésű sík fémleületet, amelyben egyszerre változtatja meg az áramot.
Most tekintsünk el attól, hogy ez nem fér össze a relativitással, mett Galilei-téridő kellene hozzá.
Hosszú egyenes vezeték helyett vizsgáljuk meg ennek a végtelen felületnek a hatását.
Milyen mágneses mezőt kelt egy áramjárta végtelen vezező felület?
Örvényesnek nem mondható. Párhuzamosak az erővonalak és legfeljebb a végtelenben záródnak.
Majdnem feltaláltuk a mágneses monopólust. Csak az a baj vele, nem pontszerű. :o)
Ha tévedek, pk1 majd kijavít. :o)
Tévedhetetlennek lenni unalmas lenne, mint tolólappal taroni a sakktáblán. :DDDD