AnnKa
2021.07.16
|
|
0 0
18377
|
Garai Gábor: Türelmesen
Minden pusztító indulat s gyöngéd remény elszállt belőlem; robotolok türelmesen a lassan elfogyó időben.
Aligha váltom meg magam, ha ezzel eddig késlekedtem; mérsékelt szenvedélyeim ellen lázad naponta testem.
Emlék-képektől álmomat s elmémet óvnám, – fél-sikerrel; éjjel rámront az iszonyat, s verejtékbe füröszt reggel.
Lelkemmel nem foglalkozom; törpe árnyék oson utánam. Ezen a rögös csillagon gyökeret vert végleg a lábam.
S már titkait sem kérdezem égi tájaknak, tengereknek. Szememben – gyűrűk a vizen – egy mélybe hullt kő nyoma reszket. |
Előzmény: bajkálifóka (14434)
|
|