A SZÚ megszűnésével Kárpátalja, mint egykori elcsatolt magyar terület jogilag nem kerülhetett automatikusan Ukrainához: ugyanis az nem volt a SZÚ jogutódja. Bár épeszű ember az új ukrán állammal nem kívánt azonnal konfrontálódni e kérdésben, de a tény az, hogy ezen területek státusa - mindaddig, amíg a két ország az ukrán-magyar alapszerződésben nem rendezte ezt a kérdést, jogilag nem volt rendezett.
- a japánok mind a mai napig nem ismerik el az orosz fennhatóságot néhány lakatlan sziget esetében. Románia napjainkban teljes természetességgel törekszik Moldáviával való egyesülésre - a közel keleten pedig dörögnek a fegyverek minden négyeztkilométer megszerzéséért.
- tessék bátran nézni Izrael illegális telepbővítéseit ! -
Ez teljesen természetes, ugyanakkor, ha Magyarország esetében vetődik fel akár egy homokzó nagyságú terület visszaszerzése, akkor a "liberális" sajtó hangadói azonnal "őrültség", "ostobaság" "teljesen hibavaló" jelzőkkel harsogják tele az étert.
Az mindenesetre érdekes, hogy néhai Antall - kinek silányságánál csak önnön kiválóságába vetett hite volt nagyobb - az ukrán magyar alapszerződésben "örök időkre" - IGY !! - lemondott a magyar területekről.
Nyilván nem érezte magáénak a 15 millió magyar miniszterelnöke. A miniszterelnöki bársonyszéket azonban magáénak érezte, arról nem mondott le soha. Ahhoz ragaszkodott, egészen az utolsó pillanatig, képes volt még pizsamában is interjúzni, fél-hülyén, telekemozva.
A pozícióhoz körömszakadtáig, mondhatni, mindhalálig ragaszkodott. CSak apáink földjéhez nem, amiért őseink a vérüket adták.
Az nem volt érdekes számára.