AZ IGAZSÁG SZÓSZÓLÓJA - NTK HS
Ne adj hitelt nekem és ne bízz bennem,
Az Én-isten a csend házában lakik,
Számomra – mindig titkos ismeretlen –
Az örök örömeiből adatik.
Hét-rét énem félálomban rámköszönt –
Szólt az egyik éjbe hajló lét talány:
“Én vagyok, akit a sorsa összetört,”
És szava, a többi kétkedőre várt.
“Én vagyok, vidám énje a Bolondnak,
És táncolok, ha sírni lenne kedvem,
Szeszélyem önkéntelen vágyainak,
Én vagyok, a szenvedélyes szerelem.”
“Én vagyok, aki tombolni akarok:
Gyűlölni vadul, s megtagadni Istent,
Mert törvénytelen és bukott angyalok
Démona szaggatja füstté a lelkem.”
“Pokol vagyok, a fekete sötétből,
Mert nem ölelt anyám, mikor szeretett,
S nem emelt fel, az eszelős földről,
Amikor bennem, a lélek reszketett.”
A hetedik én, bámult a semmibe,
“Az én lelkem is Isten lázában ég,
Az örök-egy költészet gyermekeként,
A kitagadott angyalok egyike.”