Igaz, kellett volna egy jobb képet csinálnom a Tumunu-ról, hogy benne legyen a lényeg! :o)
Egy angol figura elég csúnyán elázott, egész este hülyeségeket beszélt! :oD
Sajnos nekem nem sikerült lefotózni a madarat, úgyhogy jó látni a Te képeidet!
Junior Humphrey nagyot Tarzankodott (felmászott a gyökereken), kaszkadőrködött a barlangban, stb.. :o)
Sajnos -ahogy lentebb írtam- csak 2 napot tudtam ott eltölteni. Ha egy pár nappal később mentem volna vissza, igencsak idő szűkében lettem volna Rarotongán, mivel meg kellett venni a szuveníreket, stbstbstb. Érkezés után azonnal bringára szálltam, és megnéztem a déli partszakaszt. Este eldumálgattam a lakótársakkal, majd másnap délelőtt George-al túráztam, délután Humphrey-ékkal. Este elmentünk oda, ahol a zászlód függ. Másnap még bringáztam egyet a nyugati partszakaszhoz, aztán fájó szívvel gépre szálltam.
Asszem írtam lejjebb, hogy se üzemanyag (akkor még azért a generátor működött, de pl. egy lakótárs el akart menni pecázni a helyiekkel, de emiatt az pl. meghiúsult; George-nak is két túrányi üzemanyaga maradt!), se liszt nem volt. A víznek is már igen szűkén voltak.
Ha oda visszamegyek, akkor biztosan visszamegyek, ahogy Aitutaki-ra is. Sőt, szívesen megnéznék egy északi szigetet... csak ahhoz sok idő kell. Mindenesetre Rarotonga-t már csak átszállásra használnám! :o)
Amúgy a térségbe legközelebb Vanuatu-ba szándékozom menni. Ez jövőre még biztosan nem történik meg...
Igy raismertem Jurgen moteljara, minden nap elmentem elotte. Ez a tumunu a kepen a Matavai Tumunu, ez van az Anatakitaki Barlanghoz legkozelebb.
Lehagytad a barman elott a "vodrot", az a lenyeg!:)
En lencsevegre kaptam a barlangban nehany madarat, nem a legjobb minoseg, de jol latni oket, a teljes sotetben kellett "celozni" csak a klikkek utan gondoltam merre vannak.
Lehet hogy Humphrey minket kettonek vett mert o nem emlekezett rank csak a fia James.
Teszek be egy kepet a taro ultetvenyrol is, az az egyik kedvenc kajam lett, a zoldje is meg a gyokere is.
Dumalj te is egy kicsit, jo beszelni rola masokkal akik voltak ott. Melyik szigeten jartal meg?
Van a honlapomon egy legi kep a falurol (mind a negyrol!), majdnem az egesz latszik.
Roger Malcolm nagyon buszke lessz hogy a bongallowkat szallodanak hitak!:)
Mr. Humphrey azt mondta, hogy fél évente kb. 1 magyar jár feléjük! :o)
Tumunu? :oD
Egyébként azt a magyar zászlót nem én raktam oda... a tiedet viszont láttam. Jürgen kis szállása egyébként azon az úton van, amerre az általad becsatolt szálloda, csak épp bent a faluban, annak külső részén.
Így néz ki:
George túráján akadt egy-két madár, de a Flycather-t akkor nem tudta magához hívni. Mindazonáltal rendkívül élvezetes volt a túra! :o)
Nekem is nagyon-nagyon tetszett a sziget, hihetetlenül változatos a méretéhez képest!
A Humphrey csalad ket gyereke James es Sarah szerveztek gyalogturakat az Anitakitaki barlanghoz. Elmentel veluk? Rendkivuli elmeny, nemcsak a barlang hanem atmenni a jungel benotte makatea-n.
Az a nemet nem a kave ultetvenyes volt akinek a felesege tivaevae-vel foglalkozott? Ugy tudom azok nem foglalkoztak motelokkal, hacsak nem vettek meg az uj bungalokat amit tavaly fejeztek be a falu vegen a harang toronytol kb 1 km-re.
Tumunu-n voltal? ;) Meselj mar valamit. Atiu a kedvenc szigetem (eddig), valszinu tavasszal megyunk ha osszejon.
Sajna tavaly George turajan nem volt sok madar (Atiun amugy sincs), de annal tobb kopeka a barlangban.
Ha van idod ragadj tollat:)
Nem sok magyar jar errefele, de nem mi voltunk az elsok! mar az otvenes evekben jart itt egy magyar, itt is elt es itt is van eltemetve (Mitiaro-n). Ugy nez ki mi jobban beteritjuk a vilagot mint a kinaiak;)
a szállás nevére nem emlékszem, de a német pofa, Jürgen által üzemeltetett kis panzió volt. Rajta kívül a Humphrey családdal találkoztam. Ezenkívül Birdman George túráján is részt vettem. :o) Ez utóbbi nagyon jó volt!
Képek lesznek, amíg nem találok teljes megoldást, időnként beszúrogatok egyet! :o) Sőt, lehet hogy elég, ha a legjobban sikerülteket látjátok, nem? :o)
Nos, a kollegáknak pont az Alice Csodaországban hasonlatot használtam az élmények leírására! :o)
A költségek... nos, az egy fájó pont. Még tanulmányozás alat vannak, de annyit elmondhatok, hogy azért 6számjegyű maradt... ha nem is sok híján.... :o/
Megpróbálok olyan jellegű információt egybegyűjteni, ami valóban személyre szóló, hiszen pl. az egyes szállások árait meg egyéb hasonló részleteket megtaláljátok a Lonely Planet könyvben… (ami már nekem akkor megvolt, mikor még nem is álmodtam, hogy végül ilyen hamar eljutok oda! :o) Emellett azért valszeg eléggé összeszedetlen és összecsapott lesz, de ahogy ígértem, szívesen válaszolok minden kérdésre!
Cook szigetek:
Rarotonga:
Talán a legelső nagy élmény a Cook Szigetekre való érkezésemkor ért (Tahiti-ben éjjel szálltam át = túl sokat nem láttam… bár már csak a TAHITI FAAA feliratot elolvasni a reptér épületén igen jó érzés volt :o), hiszen egyszer csak megpillantottam a gyönyörű, erdőborította hegyeket, melyek már magasabbra nyúltak, mint a leszálló repülőgép. Rarotonga tényleg lélegzetelállítóan gyönyörű. Vara’s, ahogy Kutyu75 ajánlotta, tényleg jó. Olcsó, és nagy a pörgés, ami 99%-ban brit világ körül utazó hátizsákosokat jelent (ők szinte mindenhol ott voltak). A part nagyon szép, bár a finnyásak panaszkodhatnak a rengeteg tengeri uborka miatt, ami nem veszélyes, csak ronda (amúgy ezek szinte az összes sziget legtöbb partján jelen vannak). Egy merülést csináltam a zátonyon kívül, ahol a látótávolság szuper volt, csak éppen –pechemre- túl sok halat nem láttam. Bár a fő attrakcióról lemaradtam, mert reggel merültem, és este repültem, tehát 25 méternél mélyebbre nem mehettem. A betervezett korábbi időpontot az erős szél miatt bebuktam. A lagúnán belül –bár ez természetes- rengeteg hal volt… igazság szerint lehetne mélyebb a víz Muri beach-nél. A Cross Island Trek gyönyörű volt volt, hihetetlen szép a kilátás a „Needle” hegycsúcsról! Meredek hegyoldalak erdővel borítva, vitorlázó madarak, és az északi + déli part látványa…
Aitutaki:
A Tom’s Cottage-ben szálltam meg, mivel a Paradise Cove-ban nem volt hely. Szép helyen van, közel a településhez, ami sokat nem jelent, mivel ez utóbbi elég kicsi. A víz sekély a fürdéshez, a „strand” sokkal jobb a reptér mögött. Azonban minden este giccses naplementében volt részem! :o) Az esti programok sokkal jobbak voltak, mint Rarotongán, hiszen nem az ostoba slágereket, hanem a helyi táncosokat és zenészeket lehetett látni/hallani. A Lonely Planet könyv érzésem szerint tévedett, mikor a táncestekre szállodát jelölt meg… a piacnál sokkal hangulatosabbak voltak ezek az esték! :o)
A sziget abszolút csúcsa a lagúna, amely leginkább a déli részén szép… ott viszont leírhatatlanul. Igazán kár, hogy a sziget közvetlen környékén nem található ilyen hely -> ki kell hajózni, ahányszor csak tud az ember, amíg ott van! Igazából ehhez hasonlót csak Bora-Bora-n láttam, de az sem volt ennyire gyönyörű. Itt fotóztam egy nap alatt a legtöbbet, kb. 70 képet! :oD
Itt sajnos nem tudtam merülni, mivel enyhén lebetegedtem. Ez csupán enyhe orrfolyással járt (bocs :o), de ilyenkor már nem szabad búvárkodni… igazán kár, mert különleges lehet!
Atiu:
Az időfaktor, valamint a járatok ritkasága miatt elégtelen 2 napot töltöttem itt. A német fazon, Jürgen panziójában szálltam meg, ami ár/érték arányon a legjobb szállásom volt az egész úton (nem emlékszem a panzió nevére). Teljesen rendhagyó ez a sziget a lagúna hiányával, és a parti sziklaszirtjeivel. Ugyanakkor nagyon tetszett, hiszen itt éreztem nagyon távol magam mindentől. Heti 3 járat 12 személyes repülővel = kevés turista; 600-900 lakos; 2 hete nem volt üzemanyag (emiatt az áramgenerátor is leállásra volt ítélve, bár ez még ottjártamkor működött); elfogyott a liszt és a szárazság miatt vízhiány fenyegetett. A hajó a szállítmánnyal meg sehol sem volt! :o)
Alternatív látnivalókban bővelkedik ez a sziget, mert a belső erdőségek, mocsarak, a tó, nomeg a barlangok megdöbbentő változatosságot mutattak ezen az apró szigeten. Az eko-túrát baromira élveztem! :o)
Francia Polinézia:
Tahiti/Pape’ete:
Fél napot voltam itt. A város szépnek nem nevezhető, a sziget többi részén nem voltam.
Mo’orea:
Döbbenetes érzés volt volt áthajózni erre a szigetre. A hegyek teljesen valószínűtlen formákat öltenek, monumentálisak. A sziget két öble varázslatos… sajnos a pocsék felhős/esős idő a szűk 2 napon tétlenségre kárhoztatott, egyedül a panorámába bicikliztem fel, ahol azért így is egyedülálló látvány fogadott. Chez Nelson-nál szálltam meg, ami baromi olcsó, és nagyon szép a partja. Egyedül a túl kicsi szoba, és a dugaszolóaljzat hiánya volt negatívum.
Huahine:
Folytatódott a rossz idő. Itt is két napot töltöttem, és megállapíthatom, hogy érdemes meglátogatni ezt a helyet is, ha arra jár valaki. A növényzet extravagáns, és az öblök a két szigetrész között festménybe illők. A szállás jópofa volt, szimpla „fasátor” rendes padló nélkül (homok volt belül). Az egész amolyan eco stílusú volt! :o) Viszont a reptéri transzferrel együtt fizetett 22000 Ft két éjszakáért kissé megviselt…
Bora Bora:
Az itt töltött utolsó 5 nap felejthetetlen volt, és nem csak azért, mert időnként a napot is láttam! :o)
A szállás remek volt, kellemes hangulatú kis panzú nagyon kedves (és csinos :o) háziakkal. A sziget déli csücskén található a Point Matira-nál, ami a legjobb résznek tekinthető (az Intercontinental Resort mellett, a Sofitel Motu Resort-tal szemben :o).
Itt végre újra tudtam merülni. Az első alkalommal a Manta rájákat látogattuk meg, második alkalommal a zátony- és citromcápákat. Ez utóbbiak elég masszív 3méteres dögök voltak! :o)
Bár a lagúna önmagában elmarad az Aitutaki-n látottaktól (ahogy azt már írtam), az egész sziget a hegyekkel, motukkal lagúnával együtt egyedülálló kombinációt képez, úgyhogy azt kell mondjam: nem véletlen a hírneve! Ugyanakkor teli van turistával meg szállodával, ami tompítja a hely egzotikumát.
Az ott szerzett információk alapján a térségbe vágyakozóknak –akiknek a lehetőséghez képest szűkebb a budget-jük- a következőket tudom ajánlani:
Fiji: a legolcsóbb választás a legtöbb lehetőséggel. Az odajutás a térségben megszokotthoz képest olcsó és egyszerű. Az élet 10-edannyiba kerül, mint Fr. Polinéziában. Az elmondottak alapján még a Cook Szigeteknél is olcsóbb… (ez utóbbi kis mérete miatt mindent kis mennyiségben és messziről, így drágán importál). Bár sok a turista, hátizsákosoknak ideális választás.
Samoa és Vanuatu: Fiji-i árszint, de töredékannyi turista. A két hely azonban igen eltérő…
Egyébként a fórum olvasóinak ajánlom a Lonely Planet South Pacific könyvét, melyben minden lényeges info benne van egy esetleges utazás tervezéséhez!
üdv,
minimal
az árak... nos a baguette-en kívül minden drága. Igyekezzetek hazai termékeket venni, mert a magas árakért leginkább a lehúzós importvám a felelős. Én nem ettem sem étteremben, sem semmiféle "kajáldában". Nekem egy személyre nem volt rossz megoldás 2000 Ft-ért 1kg "darált steak-et" venni, majd azt naponta némi instantpürével elfogyasztani. A helyi sonka nem olyan drága, és a kb. 100 Ft-osbaguette-el kombinálva szintén költséghatékony. Bárnak ajánlom a Bloody Mary's-t, ahol egyes italok esetén normális árral is találkozhatsz (pl: egy Bloody Mary kb. 1300 Ft), ráadásul a szigetre érkező sztárok között is kedvelt... :o)
Van egy fal, ahová pénzt és névkártyát szoktak kitűzni, ott megtalálhatod az én nevem is! :o)
Közlekedésnek elég a bicikli, mert elég kicsi a sziget, rendszeres "le truck" járatra meg úgysem lehet számítani.
A fő attrakció természetesen a lagúna, tehát menjetek ki csónakkal a környező motukra amennyit csak tudtok! Nem beszélve arról, hogy ott a part is szebb. Ha tudtok merülni, annál jobb, mert igen látványos élőlényeket látni a környéken! :o)
De maszkot és légzőcsövet vigyetek mindenképp!
A hegyek megmászása se lehet rossz program, de én nem próbáltam...
Valóban van szemét itt-ott, és tényleg bántó, de -még- nem érte el a kritikus szintet. A víz kristálytiszta, szennyezett vízb esetén amúgy sem hiszem, hogy pl. a Manta rája bent tudna élni a lagúnában. Amiből szerintem túl sok van, az az ilyen olyan "black pearls white beach macskap*cs overwater resort". Gázosnak tartom, hogy pont a lagúnát építik be...
November elején viszont lehet, hogy esős az időjárás! Én Francia Polinéziában a teljes 10 napból legalább hetet bebuktam, már ami a napot illeti... pedig száraz évszak van. A trópusokon az ember sosem mehet biztosra. Ezt azért mondom, mert he véletlenül ilyen történik, az ne vegye el a kedvetek!
Ha még nincs szállásotok, én maximálisan tudom ajánlani, ahol én voltam!
Többiek: ma igyekszem publikálni a rövid beszámolót, utána persze minden kérdésre szívesen válaszolok.
A párommal november elején megyünk Bora Borára és ezzek kapcsolatban kellene minél több információ. Pl. árak, kaja, látnivaló,....., stb.
A korábbi hozzászólásokból azt olvastam ki, hogy nem feltétlenül tiszta a környék és a víz, hiszen túristák látogatják. Én bízom abban, hogy Bora Borán nem engedik meg a környezetszennyezést, vagy folyamatosan tisztítják a szigetet.
...ezért nem értek teljesen egyet a csilliómillió megapixeles gépek túrista jellegű használatával. Lassan tölti be, nem tudod egyszerűen továbbküldeni, és nem teljesen mindegy egy átlagos képernyőn, hogy 500kb-s vagy 10mb-s a kép? Nem retusálni akarja az ember őket, hanem nézegetni és megosztani a barátaival, amit egy csúcsfelbontású képpel nem is olyan egyszerű és könnyű.
Szerintem 500 kb-os képek bőven elegendőek lennének, hiszen a szemed úgysem olyan jó, hogy egy jó felbontású kép pixeleit befogná.
Ezért tartom elegendőnek a 2 megapixeles gépet, ha csak túristázni megy az ember és nem plakátfotót készíteni.
Bocs...ez csak egy kitörés volt a válogatás szó miatt, MrFlieg.