A "megmondta" kifejezés nem elég tudományos... precízebb azt mondani, hogy a jelenleg használt modellben nem szerepel (mert nincs rá szükség) olyan komponens, hogy a 'fény hordozó közege'...
Csak hát a specrel modellt egyszerűsége ellenére egy csomó ember nem képes megérteni. Ezek egy része azt sem képes megérteni, hogy ez nem a modell hibája... :-)
Ők aztán nekiállnak új fizikát építeni. Mivel rendszerint matematikai antitalentumok (azért nem értik a specrelt), az eredményeik "érdekesek". Egy csomót ezek közül megtalálhatsz a "Zöldségbolt" topicban.
Ha én még nem vagyok nagyon lemaradva(de valószínűleg igen), akkor úgy tudom hogy az éter azon viszonyítási rendszer(világegyetemet egészében kitöltő "híg" anyag), melyhez képest a fény mint hullám és mint részecske 'c'-vel mozog. De már 102 két éve van annak, hogy Einstein megmondta, az éter egyszerűen értelmetlen, ugyanis olyan viszonyítási rendszer, mint amilyen ez, egyszerűen fölösleges - természetesen csak itt a fénynél. Ezért nem értem a topik kérdését, de szóljatok, ha tényleg le vagyok maradva:)
Khm... Csak középszintű végzettségem van, ill. ennek megfelelő tudásszint. (Azaz annál azért némileg több, mert 2 félévet már lehúztam műszaki főiskolán...)
Most kezdtem csak el mélyebben belevetni magam a fizikába, de még nagyon az elején vagyok, sokat kell még tanulnom.
Egyébként a részecskéket nem röpködő söréteknek képzelem, hanem hullámjelenségek közötti eseményeknek ill. állóhullámoknak. Persze ez a feltételezés is csak egy modell, nem pedig a valóság...
Mivel az ismereteim elég hiányosak, ebbe most nem akarok belemenni. Majd ha eljutottam egy megfelelő szintre... Akkor már talán össze tudok valamit rakni a mozaikokból.
Addigis felteszek ilyen hülye kérdéseket, amiket laikusok szoktak. :-)
Mozgó pozitív töltések is létrehoznak mágneses teret. A semleges neutronok nem (spinjük viszont van, de ennek mibenléte teljesen érthetetlen vantummechanika nélkül).
A fény maga elektromágneses hullámjelenség. A foton a kvantummechanika fogalma, és tapasztalatom szerint a kvantummechanika minimális ismerete nélkül csak félreérteni lehet. Az laikus kép valamiféle repülő sörét, de ez teljesen és alapjában téves és megtévesztő elképzelés.
A fénysugár nem hoz létre statikus mágneses teret.
De ha arról van szó, hogy valaki az ismeretei, kompetenciája felett megláthat valamit, pontosabban ráérezhet, akkor én arról következőt mondanám:
- A fizika tele van olyan, történetileg kialakult, (egyébként helyes eredményt adó) képlettel, amelyet már mindenki megszokott, de amelyek nem jól türözik a folyamat lényegét- és ezért tévesen interpretálhatók. Az egyik ilyen példa: a (NEWTON) gravitációs gyorsulási képlet. Sajnálom, de
a=4(Pi)/3*G*(ró)*r m/s^2
formában jobban használható, lineáris, vektoriális, nincs benne nulla oszthatóság, és a sűrűséggel interpretálható.
Ez olyasmi, mint a geo, és a heliócentrikus világképp. Mert mindkettő igaz, de az interpretáció-az utóbbira jobb.
És aki elkezdett kutakodni a szertehányt részecskék között- az kapott is Nóbel díjat (QED).
- Nem (csak) a fizika a hibás. A probléma a matematikában kezdődik. Ott sem a világosabb, jobban átlátható strukturák a divatosak, hanem a történetileg kialakultak. (erről a "Számoljunk egymással" topikban írtam).
mmormota Mindenesetre van érzékem a dolgokhoz, QED nélkül is. Amit realizálhatok adott probléma megoldásánál. Van probléma meglátó, és megoldó képességem, a képzetségemnek megfelelő szinten.
Hiszen például, én is- felszámoltam egy végtelen mennyiséget, (ahogy Feymann tette), amire magamtól jöttem rá ("osztás nullával" topik, gravitációs gyorsulás r=0 helyen) Vannak jó meglátásaim, tapasztalatból tudom. És végül vannak dolgok, amelyek nem a kvantummechanika szintjén vizsgálhatók. Olyanokban, azon a szinten, abban a léptékben- lehetnek jó eredményeim. Nemcsak nekem, bárkinek, aki azon a szinten kellőképpen felkészült.
Az a fontos, hogy mindig azon a szinten vizsgálódjak, amelyre képzetségem predesztinál. Ez valóban nem az a témakör.
Kvantumelektrodinamika... Érdekes a dolog. Nem tanultam róla. Itt sem sokat olvastam. Vagy amiről nem tudok, észre sem veszem? Mára elég, a címét már tudom.
Mondj egyetlen okot, amiért eltérhet két egymás mellett azonos közegben haladó fénysugár sebessége!
Az egyik foton felfelé megy a másik szembejön és lefelé esik. Eltérő lesz a sebességük. De nehogy elkezdd bizonygatni, hogy nem így van, senki sem mérte a fénysebességet függőlegesen. Egyedül a GPS órajeleltérés utal rá, s az eltérés kicsi."
Az azonos közegre minden jellemzőjét értettem, vagyis az érthetőség kedvéért
olyat amiben csak és kizárólag az irány a kölönbség.
Ha ezt belátod, akkor azt is be kell látnod, hogy ebből adódóan számunkra,
(azok számára akik ugyanebben a közegben) megfigyelők számára nem lehet
haladási irányú vastagsága a fénysebességgel haladó valaminek.
Igaz. Soha nem mondtam ilyesmire, hogy Ti ködösítetek, hiszen felkészületlen vagyok. A bolygók keletkezésére merem mondani, hogy "porbacsomósítotok", mert abból felkészültebb vagyok. Sok minden van, amiből felkészültnek tudom magam.
De nem, hiszem, hogy még fel tudnék készülni a kvantumfizikából, amit eléggé sajnálok. Azért kösz a figyelmetek.
Még mindig nem érted. Az einsteini teória szerint a fény mindig olyan utat jár be, ami lokálisan távolságminimalizáló, azaz a pálya elég közeli pontjai között nincs annál rövidebb pálya. Tehát nem egyszerűen a fénypályák görbüléséről szól a teória, hanem a lokálisan távolságminimalizáló pályák (szebb nevén geodetikusok) görbüléséről, a belőlük alkotható háromszögek szögösszegeiről stb. Itt most nem azt magyarázom, hogy a teória helyes, hanem hogy miről szól a teória.
Ha érted a fenti állításokat, akkor rendben van, kardoskodhatsz amellett, hogy a tér valójában sima (a görbülete nulla), csak a fénysugarak hajlanak el benne. Ilyen teória volt a newtoni is. Fejlesztheted a saját teóriádat, előállhatsz számszerű jóslatokkal és egybevetheted a megfigyelésekkel. Ha jobb egyezést kapsz, mint az einsteini teória, akkor a nagyvilág elé tárhatod. De egyelőre csak szavakban, képekben megragadható ötleteket láttunk tőled (mint pl. "nem vonzó", hanem "nyomó" gravitáció), konkrét számításokat nem.
Arra válaszolhatnál, hogy a fény hullám, vagy korpuszkula, vagy mind a kettő?
Jellegzetes értelmetlen kérdés. Az benne a kellemetlen, hogy a kérdező rendszerint mélyen meg van győződve arról, ez egy egyszerű és világos kérdés, melyre azért nem kap választ, mert
- ők se tudnak semmit
- vagy direkt ködösítenek
A fény a töltött részecskék kölcsönhatása. Jelenlegi legjobb leírása a QED, vagy nagyobb energia tartományban az elektrogyenge kölcsönhatás.
A fény nem azonosítható olyan ráadásul definiálatlan köznapi fogalmakkal, mint hullám meg részecske. Pl. részecske alatt teljesen mást ért egy fizikus meg egy átlagos fizikai ismeretekkel rendelkező ember.
Ha bármit meg akarsz érteni a dologból, kvantummechanikát kell tanulnod. Különben megmaradsz a teljesen értelmetlen laikus filozofálgatás szintjén. Persze közben gondolhatod, hogy azok se tudnak semmit... :-)
Dehogynem, nyomó gravitációval, s a DVAG áramlása, sodrása okozza.
A testek is ezért esnek le a földre, mert a DVAG-nak sodrása van a Föld felé (kevesebb graviton jön a Földön keresztül alulról mint árnyékolás nélkül felülről)
Mindettől úgy látszik, hogy a tér görbe mert a fénynek megfigyelhető görbülete van amint a tömegek mellett elhalad. De nem a térnek van görbülete, Gergő.
Sok víz lefolyik még a Tiszán mire valaki ezt képes lesz végre felfogni. Kapaszkodjatok csak a térgörbületbe, az a biztos, mert azt Einstein megmondta.
957, Honnan tudnák, nincs modelljük csak matematikai. Az pedig nem mondja meg hogy mi a fény, csak azt, hogy hogyan viselkedik. Ez sem kevés nem vitás, sőt.
Miért nem próbálod a YY modellt ? Szívesen segítek megérteni.
Gergő 960, ..a pálya két közeli pontját nem lehet rövidebb görbével összekötni.
Fénnyel Gergő, fénnyel. Így a fénynek van görbülete, nem a térnek. De (tételezzük fel) gravitonokkal össze lehet kötni egyenes vonallal. Akkor bukik a térgörbületed.
A térgörbület nem a fény elhajlása miatt lett szükséges, hanem a súlyos és tehetetlen tömeg azonossága miatt. Ez utóbbi általános megfogalmazásában azt jelenti, hogy egy tömegektől távoli laboratórium nem különböztethető meg a nagyjából homogén gravitációs térben levő azonos álló laboratóriumtól. A gyorsuló laboratóriumban a fény görbén halad (hiszen a kinti, álló rendszerből nézve egyenesen halad), ezért a homogén gravitációs térben levő azonos álló laboratóriumban a fény szintén görbén halad (legalábbis a fenti elv szerint). De itt nem egyszerű elhajlásról van szó: a görbe pálya mentén a legrövidebbek a távolságok (tehát a pálya két közeli pontját nem lehet rövidebb görbével összekötni)! Ez utóbbi tulajdonság miatt van görbülete a térnek, nem a puszta elhajlás miatt.
Puszta fényelhajlást persze másként is lehet magyarázni (pl. azzal, hogy a fény tömeggel rendelkező részecskékből áll, amikre hat a newtoni gravitáció). A számszerű megfigyelések az Einsteini teóriával igen jó egyezésben állnak. Ez a teória olyan furcsa dolgokat jósolt, mint pl. hogy a magasabban fekvő órák gyorsabban járnak. Ezt nagy pontosággal (számszerűleg!) már évtizedekkel ezelőtt igazolták.
Nem szokásom megsértődni, csak néha értelmetlennek tartok egy beszélgetést folytatni. Továbbá nem nézek le senkit pusztán a tudása alapján.
A koordinátarendszer elképzelése és bevezetése lehet emberi, de attól még a világ csak olyan, hogy két merőleges tengely nem elegendő a környezetünk feltérképezéséhez, három pedig igen. Vagyis a páronként merőleges tengelyek ideája lehet, hogy Descartes fejében született meg, de azt már nem ő döntötte el, hogy mennyi kell a tengelyekből az elképzelésnek megfelelően. A szükséges tengelyek száma - amit dimenziónak nevezünk - a tér fizikai tulajdonsága: adva van és mindenki számára ugyanaz. A görbület is ilyen, azt fejezi ki, hogy ha 3 közeli pontot a köztük haladó legrövidebb görbékkel összekötünk, az általuk páronként bezárt szögek összege eltér-e a 180 foktól (a teljes szög felétől), és ha igen, az eltérés miként viszonyul a görbék által határolt területhez. A fogalom lehet, hogy egy tudós fejében fogant meg, de attól még a természet mondja meg, hogy az mennyi. És ez független attól, hogy erre a fogalomra szükség van-e a természet megértésében, és független attól is, hogy érthetnénk valami egészen mást is ezen fogalom alatt. Ugyanígy, az impulzus vagy a hőmérséklet fogalma lehet emberi, de attól még a természet mondja meg, hogy az impulzus megmarad-e vagy sem és hogy mekkora hőmérsékleten fagy meg a víz. A görbület, miután definiáltuk, egy mérhető fizikai mennyiség (igaz, a mérést nehéz pontosan kivitelezni): Einstein teóriája szerint nem nulla, hanem az anyag eloszlásától függ pontos egyenletekkel kifejezett módon. A teória vitatható, de a sikerei nem. A kérdés értelme pedig (hogy mekkora a görbület a tér egyes pontjaiban) szintén nem vitatható, nem lehet elintézni azzal, hogy nem tetszik a görbület fogalma.
Mert ahhoz, hogy a fény hullámjelenség legyen, nemcsak a közege, (az éter) hiányzik! Ez nem elégséges, zavaró megállapítás. Ha lenne is éter- az EM önmagában nem tudna hullámot előidézni- mert nincs mibe átalakuljon. Így ha lenne is éter, az olyan sima lenne, mint a tükör.